Låt mig ge er en sådan här.
Får jag ge er en? Det är öppet hus på Downton Abbey.
Kom med. För att stödja sjukhusfonden.
Hej, sir, får jag erbjuda er en?
Ta med familjen. Vill du ha en?
ÖPPET HUS DOWNTON ABBEY
Vad betalar de för att se? Vi har inget att visa dem.
En bra Reynolds, ett par tavlor av Romney och Winterhalter.
Det är allt. Det vore bättre om de tog tåget och besökte Tate.
- Det handlar inte om det. - Folk vill se ett annorlunda hem.
- Det är inte sakerna. - Hur den andra halvan bor?
Så kan man uttrycka det. Det finns en nyfikenhet.
Dr Clarkson, vad tycker ni?
Det kostar pengar att hålla folk friska.
- Vi kan samla ihop mer än ni tror. - Vi har öppet hus i en dag.
Så är det med det. Mary och Tom tog det beslutet.
Jag vet mycket väl att när Mary har sagt sitt-
- så betyder inte min åsikt särskilt mycket.
- Det gör dig väl inget? - Nej, men jag tycker det är galet.
Jag gillar det inte. Folk som snokar omkring i huset.
Vad hindrar dem från att stoppa en första utgåva i fickan?
Du har en dålig uppfattning om din nästa.
Livet har gett mig den uppfattningen.
Varför skulle någon betala för att komma och titta.
Du är inte nyfiken på hur andra har det.
- Nej, det är jag inte. - Om du fick se kungens rum...
- skulle du betala för det? - Vad skulle det säga mig?
De sover i en säng, äter vid ett bord. Det gör jag med.
Jag undrar jämt om andra har det bättre än jag.
Det är farligt. Ni tror att de måste ha det bättre.
Ni vill inte att de ska ha det bättre.
Sedan har vi en giljotin på Trafalgar Square.
Den evige optimisten.
Hus ska stå öppna. Vad ger dem rätten att stänga folk ute?
Egendomslagen, hörnstenen i alla värdiga civilisationer.
Det kan vara en bra sak.
Att låta dem njuta av fina hantverk och vackra målningar.
Men det är klart, de kommer börja fråga sig-
- varför familjen Crawley har allt detta.
Tack, mr Molesley. Jag hade inte kunnat säga det bättre själv.
Men varför har de det, mr Carson?
Hur går er jobbsökning, mr Barrow?
Varför skulle folk betala för att se ett helt vanligt hus?
Alla bor inte i ett hus som Downton Abbey.
Åh, kom hit, besök en äkta matsal.
Komplett med äkta bord och stolar.
Folk betalar jämt butlern för att få se sig omkring.
Elizabeth Bennett ville se hur Pemberley såg ut.
Ett beslut som orsakade henne skam-
-om jag minns romanen rätt.
Robert då? Han är fortfarande väldigt sjuk.
Han är på bättringsvägen.
Och Cora är mycket kompetent.
Ja, hon är kompetent.
Hon leder en revolution utan minsta ansträngning.
Det är bestämt. Downton Abbey ska öppnas för allmänheten.
Dr Clarkson är mycket tacksam.
Var Clarkson där?
Åh, han har verkligen veknat.
Han har tagit sitt förnuft till fånga.
Tror du det? Även efter att Roberts liv-
- räddades av att ett sjukhus låg i närheten?
Du tror att det ändrar saken, men som lord Merton sade-
- skulle Robert ha behandlats även efter övertagandet.
Hur mår lord Merton?
Som vanligt.
Och du...
Börjar du vekna?
Nej. Nej!
- Vem var det? - Bertie Pelham.
Han kommer att vara i London och vill ses.
Be honom att titta in här på vägen dit.
- Om du vill. - Hemskt gärna.
- Är han värd det? - Till skillnad från din mekaniker?
Jag är bilmekaniker.
Vi har öppet hus den helgen. Han kanske har några idéer.
Jag ska fråga honom.
Jag borde nog gå. Jag är redan sen. Jag kommer tillbaka imorgon.
Känn dig inte tvingad. Du borde plugga inför dina prov.
- Det kan inte vara långt kvar. - Nej.
Är du nervös? Det hade jag varit.
Jag kan allt. Frågan är om jag minns det när det är dags?
- Var tar du dem? - På skolan. Rektorn ansvarar för dem.
- Mr Molesley gör upp detaljerna. - Du står i skuld till honom.
Jag vet. Men han har gillat det med.
- Det här är till mrs Patmore. - Vad är det?
- Ett meddelande. Jag är tacksam. - Det vet hon redan.
- Det skadar inte att säga det. - Uppmuntra henne inte.
- Hon är för nyfiken för sitt eget bästa. - Ge henne meddelandet bara.
Det här är snällt av dig. En betjänt hade kunnat ta upp den.
Jag ville se hur ni mådde, ers nåd-
- och jag tänkte att ni kanske ville ha lite av det här.
Det ser skrämmande ut.
Det är lite Château Chasse-Spleen, ers nåd.
- Jag hällde i det här för att ta med det. - Chasse-Spleen? Inte illa.
Lord Byron lär ha gillat det.
Han kunde ett och annat om viner. Och kvinnor.
Men vet du, Carson, Jag tror jag måste tacka nej.
- Verkligen, ers nåd? - Ja, tyvärr.
Ibland måste man göra uppoffringar-
- och jag måste nog acceptera att jag inte kan fortsätta som jag gjort.
- Det var tråkigt att höra. - Inte lika tråkigt som för mig.
På tal om nödvändiga uppoffringar.
Jag har legat och funderat på saker.
Vi måste börja förenkla hushållet.
Vi har pratat om det men inte gjort särskilt mycket.
De nya tjänsteflickorna bor i byn så det kostar mindre-
- och vi har bara en hästskötare och en stalldräng.
Men vi har fortfarande en huvudbetjänt samt två betjänter än idag.
Jag tror att mr Barrow verkligen har sökt andra jobb.
Men inte hittat något.
- Kan vi hjälpa till? - Jag ska prata med honom, ers nåd.
Vad tycker du om att huset ska öppnas?
Jag tycker att det är att föregå med ett farligt exempel-
- men det hjälper nog inte att säga det.
- Farligt? Det är idiotiskt. - Det är samma sak i slutändan.
Det är ett misstag.
- Det är nog för sent att stoppa nu. - Alldeles för sent.
Vad kan vi visa dem som är värt pengarna?
Lady Grantham som stickar?
Lady Mary som ligger i badet?
Vad är det här?
Det är adresserat till mig.
- Från mr Mason. Hur hamnade det här? - Jag undrade var det var.
- Han bad mig ge er det. - Varför gjorde du inte det då?
Jag hittade det inte. Det måste ha ramlat i sopkorgen.
- Varför hade det öppnats? - Hade det?
Vad hände med den där mannen? Vet du vad hans dom blev?
- Tio år, ers nåd. - Tio år?
Jösses.
Jag vet. Jag är glad att jag slapp vittna mot honom.
God natt, Baxter.
Är du här? Vad är klockan?
Det är sent. Somna om.
Jag tycker viska be mamma komma och hälsa på.
Hon måste känna sig utelämnad.
Hon har annat att oroa sig för.
Hon hoppas på att din operation övertygar folk att hålla med henne.
Jag hade dött om jag hade tvingats åka till York.
De hade opererat här i ett nödfall, så inget har förändrats.
Tja, låt oss inte göra det värre.
Det måste tyvärr bli värre innan det blir bättre.
Vad sägs om en brasa? Det har vi gjort oss förtjänta av.
- Nej, jag ska gå och lägga mig. - Mår du inte bra?
Anna, du måste berätta om du inte mår bra.
Det är slut med att dölja saker för mig.
- Jag är inte sjuk... - Har du berättat för lady Mary?
Jag ville inte störa henne.
- Stör henne med en gång imorgon. - Jag kan berätta för dr Clarkson.
- Du ska gå till dr Ryder. - Var inte larvig. Vi har inte råd.
Lady Mary kan inte förväntas betala.
Jag betalar. Jag har sparat. Vi ska sälja ett hus.
- För att köpa ett annat. - Det är du som är larvig.
Prata med henne. Hon kommer att hålla med.
Och jag betalar.
Jag skulle gärna äta frukost här ibland.
Inte varje dag, men ibland.
Det har nog ingen något emot.
- Är du bra på att koka kaffe? - Jag kan koka kaffe.
Det är inte så svårt.
Där har du fel. Det är en konstform.
Du borde nog prata med mrs Patmore.
Självklart. Om du vill.
Och jag vill börja höja standarden här.
Jag undrar om vi kan be halldrängen putsa lite.
Varför inte?
Och du kanske kan be en av tjänsteflickorna bädda sängen.
- Duger inte det heller? - Det är inte dåligt.
Det var inte så jag menade. Men jag gillar skarpa hörn.
Så bra att det inte är dåligt.
Du skulle ha sagt något tidigare.
Det är nog inget.
Vad säger Bates?
Han vill att jag ska gå till dr Ryder.
Han vill betala, men det verkar onödigt, tycker jag.
- Jag kan prata med dr Clarkson. - Nej, vi åker till London.
Dr Clarkson klarar det, men jag känner för en utflykt.
- Och sova över? - Med lady Rosamund.
Packa kvällskläder. Lagom fint.
Jag ska ringa några samtal.
Jag fick ditt meddelande. Vad har hänt?
- Jag ska ringa efter kaffe. - Du låter som om du borde be...
- om luktsalt. - Ja, det är allvarligt.
- Ett brev från styrelsen. - Fortsätt
De tänker slå oss samman med York.
- Vilket vi visste. - Det är sant.
- Jag får behålla min post här. - Bra.
- Mrs Crawley ansvarar för välgörenhet. - Mycket förnuftigt.
Men de vill erbjuda dig rollen som ordförande.
- Mig? Varför då? - Du gjorde ett bra intryck på dem.
Jag förstår inte. Mamma då?
Lady Grantham ska, jag citerar:
"tillåtas att kliva tillbaka efter så många års nobel tjänst."
Himmel. De har gett kaptenen sparken.
Det är förståeligt.
Hur kan de ha nån i ledningen-
- som tycker att idén är en stort misstag?
- Stöttar du det här? - Självklart.
Han föreslog dig som hennes ersättare.
Lady Grantham är inte så ung längre, och som mrs Crawley sa...
- så skulle låta dem misslyckas. - Ja.
Jag vill involvera den nya ordföranden i styret.
Hon hade aldrig gått med på det.
Så jag ska ta över-
-och få mera ansvar än hon hade?
Vi tycker att du är fantastisk.
Vem ska tala om det för henne?
De skriver så fort de hör av mig.
Jag vill prata med lord Grantham.
Vi vill inte att de kommer på nån annan.
Vill vi inte?
Det vore nog lättare om de gjorde det.
Bra. Vi ses kl. 20.00. Säg inte att det är jag.
Jag vill vara överraskningsgästen.
Du kommer på nåt.
Ja, hej då.
Är det här de brådskande affärerna som kräver en London-resa?
- Det är inte bara det. - Det börjar bli allvarligt.
Middag med Evelyn på Criterion? Det låter inte allvarligt.
Jag brukade gå på Criterion.
Måste du förstöra varenda restaurang?
Jag råkar ha mycket trevliga minnen därifrån.
Hälsa så mycket. Hoppas vises snart.
Evelyn? Hälsa från mig med.
Evelyn eller vem som nu kommer vara där.
Du kan väl följa med? Det blir kul. Om du vågar.
- Du har inte rest bort på evigheter. - Okej.
Men vi kan inte vara borta för länge. Jag vill se till att vi är redo.
Vi har massvis med tid. Vi är hemma imorgon.
Klarar du dig en dag utan oss?
Jag klarar mig så länge ni vill.
- Du kan väl följa med? - Och se Mary flirta med hennes förare?
- Nej, tack. - Var glad för hennes skull.
Jag är lika glad som hon skulle vara för min.
Barrow, låt honom inte trötta ut dig.
- Ingen fara, ers nåd. Eller hur? - Jag muntrade upp honom.
Det såg inte ut så.
Behöver du muntras upp, Barrow?
Det behöver vi alla ibland, ers nåd.
Allvarligt, George. Du måste låta mr Barrow få jobba.
- Igen. Igen. - Okej, då kör vi.
Vi åker nu.
Jag tar med mig Tom. Han behöver en semester.
Jag avundas dig. Jag är så trött på det här rummet.
Barrow såg rätt dyster ut i galleriet. Vet vi varför?
Vi har pratat om förändringar i hushållet.
Carson och jag tycker att han är den givna kandidaten.
- Ska ni sparka honom? - Förhoppningsvis inte.
- Hoppas han hittar ett annat jobb. - Jag förstår.
Ja, det förklarar saken.
Han är hemskt rar med George och flickorna. Det vet du väl?
När George blir äldre så kan han ta tillbaka honom.
Hej då, raring.
- Vila nu. - Vila.
Oroa dig inte, Bates. Hon är snart hemma igen.
Det finns nog inget att oroa sig för.
- Anna har en tid. - Jag ringer. Det går bra för mr Mead.
Jag uppskattar att ni har ordnat det här, ers nåd-
- men Anna kommer be honom sända mig räkningen.
- Dr Ryder var min idé, inte din. - Det var en bra idé, ers nåd.
En idé som har fört oss närmare vår största lycka.
Jag kan betala och det skulle kännas bättre.
Nåväl. Vi grälar inte om saken.
Kommer du sakna mig?
Du behöver inte åka till London för att jag ska sakna dig.
Det var roligt att höra, mr Bates.
Jag låter dem inte skicka räkningen.
Det är inte snällt. Hans stolthet är viktigare än pengar.
Tack, mr Branson.
Mr Barrow, om 20 år-
- finns det nog inte en enda betjänt på Downton.
Lady Edith klarar sig redan utan en egen kammarjungfru-
- och slutade Anna tvivlar jag på att lady Mary skulle ersätta henne.
- Det är inte bara ni. - Men jag är den förste.
Ni är huvudbetjänt-
- en post fylld av minnen av en förgången värld.
Ingen är ledsnare att säga det än jag-
-men ni är inte en nutida varelse.
Och ni är det?
Jag tror inte att ett hus som Downton kan drivas utan en butler.
Så, på så vis så är jag det.
- Äh, ni är upptagna. - Nej. Vi är klara, mrs Hughes.
En av oss är det i varje fall.
God dag, mr Carson.
Jag tänkte vi kunde äta middag...
- vid stugan ikväll. - Javisst
Mrs Patmore kanske kan ge dig vägledning?
Det behöver inte vara något komplicerat.
Inte? Vilken lättnad.
Du får datumet när jag vet.
Ja. Jag är väldigt spänd. Galet, va?
Kan mrs Patmore avvara Daisy den dagen?
Hela dagen. Det är sex prov.
De avvarar henne. Alla tycker att hon tar rätt steg.
Hoppas de uppskattar din insats. Du har varit mycket snäll.
Jag tror det är för att jag missade chansen-
- och det känns viktigt att andra tar den.
Mr Molesley, jag har en idé. Vad sägs om att hjälpa mig?
- Vad? - Jag menar inte att du ska undervisa.
Jag vill veta mer om vad du kan. Men jag gillar din respekt för utbildning.
Jag gillar din entusiasm och jag vill ta tillvara den om jag kan.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Bestäm om du kan tänka dig att ta ett prov jag har skapat-
-om allmänbildning.
Det är snällt av dig, men du kan se att jag är mycket bättre.
Jag utgick från att det var ett gott tecken att jag inte hade tillkallats.
Hur som helst så är jag här och glad över chansen-
- att få prata om den här galna idén med ett öppet hus.
Det är redan bestämt. Av Mary.
Jag förstår inte varför någon skulle komma-
-men eftersom det är så-
- ska jag klippa ett band när dörrarna öppnas?
- Tja... - Som sjukhusets ordförande...
så borde jag ha en formell roll. Det är därför vi har insamlingen.
Jag tror inte att nån ceremoni behövs.
Dörrarna öppnas kl. 09.00. Vem vill vara här då?
- Mig dödar det väl inte. - Nej, men det kan döda oss.
Tala om vad ni bestämmer.
Patienterna är min prioritet.
Som ordförande är jag deras representant på jorden.
Din kollaps har nog ändrat på-
- många människors åsikter om de så kallade reformerna.
Oroa er inte. Jag ska vara storsint i min seger.
Är allt redo för ikväll?
Jag tror det.
Du förväntar dig väl ingen bankett?
Jag förväntar mig en god middag tillagad av min vackra fru.
- Det finns ett hot där någonstans. - Jag förstår inte.
Vill han att du ska ta provet precis som Daisy?
Nej. Inte studentexamen. Han vill utvärdera min allmänna kunskap.
Med avsikt att...
Han var inte särskilt tydlig.
Han ville väl inte lova något han inte kunde hålla.
- Tänker du ta provet? - Om mr Carson ger mig ledigt.
Vad har jag att förlora?
Vi ses däruppe efter vår middag.
- Mitt eller ditt rum? - Endera.
Mitt, i så fall. Belysningen är bättre.
Du är tillbaka. Jag trodde jag skulle få klä mig själv.
- Förlåt. Bussen kom aldrig. - Ingen fara.
- Vad sa han? - Allt är bra.
Vanliga graviditetssmärtor. Något att göra med ligamenten.
- Men fråga mig inte vad. - Det tänker jag inte.
Han gav mig övningar och föreslog en varm handduk-
-men kroppen anpassar sig.
Jag tror inte att ligament uppfunnits när jag fick mäster George.
George får mig att skratta. Han styr Barrow med en järnhand.
Ja, Barrow är rätt rar med barnen.
- Försöker han ställa in sig? - Han verkar ärlig.
Jag tvivlar på att han kommer få egna barn-
-och han tycker om dem.
Ms Marigold har passat in förvånansvärt bra.
Ja, men alla är de...
Alla är de vad?
Alla är de duktiga och trevliga.
Vad tänkte du säga?
Det jag sa, ers nåd.
Har mr Talbot fått reda på att ni kommer ikväll?
Nej. Jag borde kanske ha hoppat ut ur en tårta.
Då får ni vänta tills efterrätten innan ni ses.
Jag måste svara Clarkson-
- annars får mamma reda på det innan brevet anländer.
Det här är hemligt, Baxter.
Självklart.
- Var det allt? - Ja, tack så mycket.
Det var en stor risk.
Inte riktigt. Hon säger inget.
Det kommer snart ut.
- Jag antar att du vill tacka ja? - Ja.
Men inte om du blir arg.
Mamma är den som kommer bli arg när hon avsätts.
Fast det faktum att det är du-
- som har stulit hennes tron gör det värre.
Men om det inte var en del av det?
Jag är bara orolig att det blir för mycket.
Det låter som om Clarkson nästan vill att du ska jobba där.
Och?
Jag har redan haft karriären att uppfostra mina döttrar.
De behöver mig inte nu, så jag är redo för nästa.
Flickorna behöver dig fortfarande. Är det inte dags att vila?
- Du är inte som Isobel. - På vilket sätt?
Du behöver inget jobb.
Jag tror inte att hon behöver ett jobb. Hon vill ha ett.
Hon gillar det. Det skulle jag med.
Jag är inte gammal, Robert.
- Det sa jag inte. - Gjorde du inte?
Om Anna påstår att hon inte vet, så gör hon inte det.
Varför måste det finnas något att veta?
Om jag får reda på att du visste och inte sa något, blir jag arg.
- Jag skulle se det som ett svek. - Säg inte så.
- Så du är inblandad. - Välkomna.
- Evelyn. Raring. - Min hand är komplett.
Himmel. Vilket sällskap vi är.
Känner ni lady Anne Acland, mrs Dupper och mrs McVeigh?
Anne och jag hade samma guvernant och Jill och jag debuterade ihop.
Världen är liten. Ni känner Henry Talbot...
- och ni har mött Charlie i Brancaster. - Vi har setts sen dess.
- Marys svåger, Tom Branson. - Hej.
Ni är här borta.
Det betyder en hel del att ni ville överraska mig. Har jag rätt?
Ett bord av ensamstående i vår ålder. Bra jobbat.
- Ensamstående nu, vi är krigsänkor. - Jag är ingen krigsänka.
- Det är kul att se er igen, mr Rogers. - Er med.
Jag har inte tillåtits att glömma er. Henry pratar om er hela tiden.
Jag trodde inte att han visste nog om mig för det.
Är du nöjd med hur säsongen går?
- Det är jag sannerligen. - Vi kör båda vid Brooklands.
I bilen ni provkörde?
Exakt. Ser ni? Vi ska nog få er att bli intresserad.
- Nej, det gör ni inte. - Jag blev intresserad.
- Vill du följa med? - Jag åker aldrig till London.
Du är ju här. Varför inte komma med? Du kan titta på från depån.
- Ja, jag tror du skulle tycka om det. - Det skulle jag.
- Mary? - Tom, du borde gå.
- Ni då? - Jag har inte min kalender i minnet.
Fråga mig när det närmar sig.
Hur går det?
Vad är det för nåt?
Rökt lax, från gårdagens middag däruppe.
Citron?
- Det är inte sant. - Vad?
Mrs Patmore gav mig två citroner och jag glömde kvar dem på köksbordet.
Vet du vad som vore gott till det här.
Pepparrot blandat med lite gräddfil.
Jag håller med. Det vore himmelskt.
Fast vi har ingen. Vad ska vi dricka till?
Saken är den att jag inte tycker att vi ska dricka.
Inte om hans nåd känner att han måste sluta med det.
Hans nåd lider av magsår. Det gör inte vi.
Jag vet. Men det känns illojalt.
Han är min överordnade och jag borde göra som han.
- Blir du inte på dåligt humör? - Jag tror inte det.
Vad kommer härnäst?
Anka.
Är skinnet knaprigt som mrs Patmores?
Bad du henne om råd?
Vi pratade om hur det är att laga middag åt dig.
- Hon hade nog mycket att säga. - Det hade vi båda.
- God natt. - Ska jag ringa efter en taxi?
Det är fint väder. Jag kan väl följa er hem? Var bor ni?
- Vi bor vid Belgrave Square. - Perfekt.
- Vad säger ni? - Det låter trevligt.
Fast jag har mycket att läsa så jag borde gå raka vägen hem.
- Om du är säker så, Tom. - Jag är säker.
- Bara han är säker så. - Jag hoppas vises igen.
Vid Brooklands. Ni skulle ha trevlig. Det är väldigt tjusigt nuförtiden.
Ni får det att låta förtjusande.
Hej då, Evelyn.
- Du är rar. - Ska vi?
Jag hoppas ni kommer söderut nästa månad.
Delvis så att ni kan se mig köra, men mest så att jag får träffa er.
Och jag vet att ni inte är intresserad av racing.
Det är inte bara det.
Jag vet inte varför jag inte har sagt något tidigare-
-men Matthew dog i en bilkrock.
Jo, jag vet. Evelyn berättade det.
Så då förstår ni.
Självklart.
Bilen är er fiende.
Men den är min vän-
- och allt jag ber är att ni ger den en andra chans.
Det är ju inte som om ni åker omkring i häst och vagn.
Fantastiskt. Här.
Himmel, mr Talbot.
Är det här en del av er plan att övertyga mig?
Ni behöver inte om ni inte vill.
Många fruar går aldrig i närheten av banan.
Fruar?
Jag menade bara att om vi blir involverade så behöver det inte ingå.
Det är inte obligatoriskt.
Men ni vill att jag ska se på?
Ja, men bara så att jag får vara nära er.
Henry, för att vara ärlig-
- så går det här mycket fortare fram än jag hade väntat mig.
Jag vet att jag inte är det du är ute efter.
Mina framtidsutsikter är blygsamma och du-
-tja, du är ett riktigt kap.
Men du är även-
- en kvinna som jag råkar hålla på att förälska mig i.
Jösses, det låter ynkligt, eller hur?
Nej, inte alls. Det är ett rätt övertygande argument.
Tack.
Det verkar inte lätta. Ska vi springa?
Ja, det är du som bestämmer.
Kom, var försiktig.
- Fastnade ni i regnet? - Det var inte så farligt.
Vi sprang och gömde oss tills det lugnade ner sig.
Så romantiskt.
Varför spelar du Amor?
Han är trevlig, han är galen i dig och han älskar bilar.
- Det skulle aldrig fungera. - Varför?
Han måste ju stadga sig förr eller senare. Varför inte från Downton?
- Jag vet... - Han blir inte lika rik.
Inte lika rik som ditt barn. Men han är en herreman.
Det måste vara sant om jag säger det.
- Vill du ha en drink? - Ett glas whisky och vatten.
- När kommer Ediths käraste? - På fredag.
- I tid för att lägga sig i öppningen. - Jag tyckte om honom när vi sågs.
- Han verkade reko. - Men oerhört tråkig.
Om Edith är glad så förbättrar det saker för alla.
Hon är så dum som har bundits av ett barn.
Marigold är rar men varför skulle någon man vilja ta sig an henne?
Jag trodde att du hade glömt mig.
Tack gode Gud att jag hittade dig. Bilen startade inte.
- Så jag fick be Stark att göra det. - Jag är glad att jag slipper gå.
- Hoppa in. - Det ska jag.
Men först...
Det känns så bra och automatiskt.
Vilket är bra?
För mig är det det.
Hoppas det inte gör något att jag chansade-
- men jag fick ert brev och jag ville diskutera det.
Det här är ms Cruikshank. Hon är förlovad med Larry.
Ja. Jag såg det i tidningen.
Jag vet att jag tränger mig på, men jag ville så gärna träffa er.
Vet er fästman om att ni är här?
Jag har förstått att ni två inte direkt kommer överens.
- Nej, inte direkt. - Som ni förstår, så blev jag förvånad...
och glad när hon bad att få följa med.
Ni får inte klandra honom. Det var helt och hållet min idé.
Tja, livet är fullt av överraskningar.
Jag vet att ni och Larry fick en dålig början.
- Så kan man ju också uttrycka det. - Ni ska veta...
att inte alla i lord Mertons familj känner så.
Himmel.
Efter det där, vet jag inte om jag kan koncentrera mig på affärer.
Jag undrar om lady Grantham har fått brevet.
Inte vad jag vet.
Fast dr Clarkson har sagt att Cora gärna tar tjänsten.
Vi kommer till öppningen av huset för att visa vårt stöd.
- Säg ingenting. - Jag hatar sådana här saker.
Vi kommer att se illa ut när hon väl får veta.
Det är nog tyvärr sant.
Det är lustigt att tänka sig er två som tar prov sida vid sida.
Mitt prov blir inte lika långt som Daisys. Hon måste göra sex stycken.
- Tack. - Jag beundrar dig.
- Att ge dig själv en andra chans. - Daisy kommer att behöva lunch.
- Jag med. - Jag har tänkt på det.
Jag gör lunch åt mr Dawes med.
Du kan be mr Mason göra dig sällskap den dagen. Han skulle gilla det.
Stör honom inte, när han måste jobba.
Jag säger till om en stund. Ser om han vill titta in.
Varför kan du inte låta honom vara?
Daisy? Det var inte snällt.
Jo, men, jag gör inte det.
Hon är nervös. Hon har jobbat på det här länge.
Det är delvis för att hon är nervös.
Men jag tror inte att det bara är det.
Och jag ska skriva ett meddelande till mr Mason.
Det här är trevligt. Nu kan vi gå ner tillsammans.
- Mindre nervöst. - Absolut.
Jag tänkte titta in i barnkammaren först.
- Får jag följa med? - Självklart.
God afton, barnsköterska. Det här är Pelham.
- God afton. - God afton.
Kan ni stanna medan jag springer ner i systugan?
Självklart.
Det här är Marys son, George-
- och min avlidna syster Sybils dotter, Sybbie.
Och det här är Marigold.
Gud välsigne dig, Marigold.
Vilken härlig plats att växa upp på.
Jag hoppas det.
Jag är en erfaren kammarjungfru och hushållerska sedan många år.
Han tror inte att jag kan bädda en säng.
- Han är gammal att läras upp som make. - God kväll.
- Vad gör ni här? - Jag tänkte jag skulle titta in.
- Vad är det där? - Jag tog med dem för att tacka...
- mrs Patmore. - Ni har redan sagt tack.
- Det är väldigt snällt av er, mr Mason. - Det behövs inte.
Har ni sett trädgårdarna här?
Det finns nog med grönsaker. Ni behöver dem mer än vad vi gör.
Bry er inte om henne, mr Mason.
Jag tycker att det är underbart-
- med färska grönsaker bara för mig.
Jag ska laga soppa och buljong och allt möjligt.
Tja-
-ni ska få fortsätta.
Ni har väl tänkt på det, men jag skulle ha nån-
- alla rum som allmänheten kommer gå in i. För att hålla ett öga på saker.
- Bokstavligen. - Det är en bra idé.
Carson, kan du ta hand om det?
Självklart, ers nåd. Det är bara på undervåningen har jag förstått?
Inte mycket där heller. De börjar i lilla biblioteket-
- sedan genom stora biblioteket, salongen-
- rökrummet, den stora hallen, matsalen och ut igen.
Vi spärrar av trappan och bakre flygeln. Vilka är guiderna?
Behöver vi guider? Kan de inte bara se sig omkring?
Jag tror inte det. Inte om de ska gå härifrån nöjda-
- och lämna kvar det som inte tillhör dem.
- Vem känner till historien? - Bara vår bibliotekarie, Pattinson.
- Men han är borta. - Ni får låtsas.
- Lady Mary, Edith, mr Branson... - Inte jag. Jag kan ingenting.
- Jag kan sälja biljetter, det är allt. - Tja, lady Grantham...
ni och era döttrar kan ta 10 var-
- inte fler än 30 stycken i huset samtidigt.
- Jösses. - Himmel. Det känns som belgarna...
- som väntar på invasionen. - Eller apor på ett zoo.
- Vet ni var ni ska vara? - Får vi sitta ner?
Stället kommer att vara öppet i nio timmar.
Hitta en gömd stol i ett hörn, men håll ögonen öppna.
Ställ er upp om en familjemedlem kommer in.
- Lunchen då? - Smörgåsar på hennes nåds rum.
Vi ställer fram två av teborden. Mr Molesley kan servera-
-och din plats i salen kan tas av Daisy.
Och se respektabla ut.
Ja.
Vet du var min käpp är?
Jag tänkte jag skulle utrusta mig med den i morgon.
Om du tar en tjuv på bar gärning?
Man vet aldrig.
Men den är inte i stugan.
Och jag undrar om jag glömde kvar den i min garderob.
- Han kan mycket om allting. - Problemet är att jag tror han gör det.
- Gillade du vårt upptåg i London? - Ja, det gjorde jag.
Har du bestämt om du ska komma till Brooklands?
- Jag skulle inte gilla det, men... - Du vill träffa honom igen.
Det är inte det.
Jag skulle kunna möta honom i parken.
Nej, jag antar att jag vill komma över det.
Han frågade om jag kunde ge bilar en andra chans. Jag borde.
Vem är denna förnuftiga människa? Jag känner inte igen min egen syster.
- Kan det vara kärlek? - Äh, håll tyst.
Han verkar trevlig och han är hemskt organiserad.
- Tom var mycket svartsjuk. - Men vad är hans framtidsutsikter?
En tjänsteman i Northumberland som tar hand om någon annans egendom?
- Vad har Edith för framtidsutsikter? - Jag vet inte. Med hennes tidning...
kan hon utvecklas till en av dagens intressanta kvinnor.
För tio år sedan hade du tyckt den idén var fasansfull.
Jag har förändrats, du har förändrats, världen har förändrats.
Han är en herreman. Du kan inte ha något emot honom där.
Om hon älskar honom, har jag inget att invända. Vi ska inte uppmuntra det.
Hon tog med honom till Marigold. Sa inte varför.
- Det bör hon inte. - Hon måste förr eller senare.
Låt henne ta det beslutet själv.
Nu måste du sova innan din hemska dag imorgon.
Andrew? Vad gjorde du i mr Barrows rum?
Vi... Jag lånade en bok.
Vilken bok? Var är den?
Jag lät den ligga där. Jag hämtar den imorgon.
God natt, mr Carson.
- Andrew, sätt bordet här, är du snäll. - Ja, mr Carson.
Tack, mr Molesley.
ÖPPET HUS DOWNTON ABBEY
Spring inte. Spring inte.
Ursäkta att ni fick vänta. Kan ni dela upp er i grupper på 10 stycken?
Vi har varit här sedan kl. 09.00.
Ni är med i nästa grupp.
- Tackar. - Nej, den tredje earlen byggde den.
Tja, det var snarare så att han byggde höljet-
- för det här rummet är ursprungligen medeltida.
Det var munkarnas matsal på ett kloster som kung Henrik sålde-
-efter klosterupplösningen.
Är det därför det kallas för Downton Abbey?
Jag antar det.
Vem målade den där?
Jag är inte säker, men den här...
Det är en Reynolds, så den är värd att titta på.
Den där är rätt bra också.
Berätta om de här människorna.
Tja, de var alla rätt fantastiska och levde den där sortens liv.
Det är inte vidare mysigt.
Är det inte?
Det är mysigt på kvällarna med lamporna och brasan.
Arkitekten då?
Sir Charles Barry? Ja, han byggde parlamentskamrarna-
-eller avslutade åtminstone dem-
- och, ni vet, han byggde många fina stora byggnader.
Nej, det där är han, tror jag.
Eller hans son.
Eller så kan det vara hans far.
Vem är den lilla flickan?
Den lilla flickan är en liten pojke, men vem det är kan jag inte säga.
Farmor, tack och lov att du är här.
Vad mer kan jag berätta för dem?
Biblioteket sammanställdes av den fjärde earlen.
- Han älskade böcker. - Vad mer samlade han på?
Hästar och kvinnor. Var har du din mor?
- Hon är i den stora hallen. - Tack. Ursäkta mig.
Varför är de där sköldarna på spiselkransen tomma?
Det har jag aldrig lagt märke till förut.
Visst är det konstigt?
- Jag har ingen aning. - Cora!
Ursäkta mig.
- Visste du när jag var här sist? - Mamma, jag tror att vi borde...
Visste du när jag var här sist?
Och du lät mig pladdra på om min seger?
- Har du berättat för Robert? - Mamma, du av alla...
Var tyst. Ursäkta mig.
- Vem är Robert? - Ursäkta.
Mår du bra?
Jag skulle titta till hennes nåd.
Hon behöver ett glas vatten och en fläkt. Om du hade hört vad jag hörde.
Vad är det?
Jag fick ett brev. Av Coyle.
- Vad? - Han vill att jag ska hälsa på honom.
Svara inte ens. Ignorera det. Släng det i brasan.
Mr Molesley, det finns ingen i biblioteket.
Jag kommer, mr Carson.
Daisy, kan du ta över? Jag borde hämta borden.
- Smörgåsarna då? - Jag tar upp dem.
Bordsdukarna.
Du kan inte tro vad som hände där uppe inför alla.
Berätta.
Min sons fru-
-som jag har behandlat som en dotter.
- För mycket. - Att hon skulle konspirera...
i min förödmjukelse-
-ska glädjas medan jag slängs bort.
Lugna dig-
Cora har inte mer kontroll över det här än du har.
Ni har haft olika åsikter, men ingen av er orsakade det här.
Om ändå mr Chamberlain hade sagt något.
Han tänkte inte säga något alls.
Sanningen är, mamma-
- att byråkratin inte bryr sig om vad vi tycker längre.
Vårt inflytande är slut.
Det kan du säga. Du, vars liv har räddats.
Hur man handskas med nödsituationer kommer inte påverkas.
- Var logisk. - Jag är så trött på logik.
Om jag fick välja mellan principer och logik-
-så skulle jag alltid välja principer.
Säg bara åt Cora att jag inte vill se henne-
- förrän jag har vant mig vid att ha en förrädare i familjen.
Vad är det med henne?
Tja, du vet mödrar.
De hetsar upp sig över saker.
Det gör min mamma.
Där ser du. Det gör min med.
- Får jag fråga vad du gör här? - Jag kom för att se ert hus.
Med min mamma och pappa.
- Vet de var du är? - Nej.
Varför är ert hus så stort?
Jag vet inte riktigt.
- Det är så de brukade göra saker. - Varför inte köpa något bekvämt?
Ni måste ju ha nog med pengar.
Kanske det. Men du vet hur det är.
Man gillar det man är van vid.
Vad gör du härinne?
- Det skulle du vilja veta, va. - Din oförskämda bråkstake!
Låt honom gå. Ingen skada skedd.
Är ni säker? Borde vi inte skaka ur hans fickor?
Jag tror inte det.
Han var mera filosof än tjuv.
Så ditt hus är färdigt?
Färdigt och redo att ta emot mina gäster.
- Vem kommer att sköta det på dagarna? - Min systerdotter.
Hon har gått med på det, så allt är klart.
Och hur kommer du att locka dit besökare?
Genom att sätta in en annons i tidningen.
- Men hur kontaktar de dig? - Vad tror du?
Jag har installerat en telefon i huset.
Din egen telefon? Jösses.
Du är en riktig pionjär.
Har du hittat någon att slå med den där ännu?
Hade jag fått det, så hade jag slagit allihop.
Men det går bra?
Ja, det verkar så.
Mr Carson, får jag prata med er?
- Javisst - Jag ska gå.
Det kanske inte är något.
Jag är bara lite orolig över Andy.
Det kanske är oskyldigt. Jag menar inte att jag inte kan ha fel.
Men han är ung och du borde få veta.
Lady Grantham, så trevligt.
Min blivande svägerska, ms Cruikshank.
Hon var nyfiken på Downton Abbey så jag tog med henne.
- Hon har fått träffa mrs Crawley. - Vad sa er fästman om det?
Ursäkta mig, men jag tror ett missförstånd har uppstått.
- Larry är inte mrs Crawleys fiende. - Inte?
Han ger ett fantastiskt intryck av det.
Säg åt mrs Crawley när ni ses att jag är hennes vän.
Jag skulle aldrig stå i vägen för henne, inte Larry heller.
Jag lovar. Inte medan jag är där.
Jaha, mycket intressant.
Intressant och uppmuntrande.
Ja, det får vara intressant för stunden.
Goddag på er båda.
Mamma, får jag prata med dig?
Nej, det får du inte.
- Är middagen klar? - Ja.
Kaffet har serverats-
- i hennes nåds sovrum, så de vill inte ha oss där.
Vilken dag.
- Jag hoppas du har slängt brevet. - Nej, inte ännu.
Det borde du.
- Jag vet inte. Jag måste fundera på det. - Fundera på vad?
Inget du skulle ha något intresse av.
Du vet inte vad som kan intressera mig.
Ja, det är faktiskt det jag ville prata om, mr Barrow.
Vill ni att vi ska lämna er, mr Carson?
Ja, om det går bra.
Jag hoppas ni inte tänker slå mig med den där.
Nej. Men jag tänker säga som det är, mr Barrow.
Någon har rapporterat att ni har ett privat avtal med Andrew.
Inte nu igen.
Jag hade nog inte brytt mig om det-
- men jag var på övervåningen igår kväll och såg honom lämna ert rum.
Hur länge måste jag jobba i det här huset innan folk litar på mig?
Jo, men det handlar om en ung man-
- och hans välbefinnande.
Om jag gav er mitt ord på att inget ni skulle ogilla ägde rum?
Om jag kunde vara säker på det.
Så mitt ord duger fortfarande inte, mr Carson-
-efter så många år?
Jag önskar att det gjorde det.
Himmel, Moses. Du förvånar mig. Och allt det från biljettförsäljningen?
- Det är en hel del pengar. - Vi skulle inte kunna ha öppet...
- regelbundet? - För välgörenhet, menar du?
För vår skull. Huset kostar pengar att driva och får inte in ett öre.
Säg att du inte menar allvar, Tom.
Att ta betalt för att folk ska få snoka i vårt hem?
Vilket vidrigt förslag.
- Det är en rätt hemsk idé. - Okej.
Det kan komma en dag då vi inte kan ignorera...
- en stor inkomstkälla. - När jag är aska, hoppas jag.
Men ändå, Tom och Isobel hade rätt.
Folk är nyfikna på hur det är att bo här.
- Vilket är rätt sorgligt. - Varför då?
För det betyder att vår livsstil är något konstigt-
- något man står i kö och köper en biljett för att se-
- en utställning, en stor dam på cirkusen.
Det är typiskt dig att få vår lyckade dag att verka negativ.
Jag hade en gäst, ett barn. Han tyckte vi var galna som bodde här-
- när vi kunde ha det så bra i ett normalt hus.
Åh, jag vägrar lyssna. Downton Abbey...
- är var familjen Crawley hör hemma. - Jag hoppas vi stannar.
Men vi inser nog alla att det kanske inte är för evigt.
Det här är ynkligt prat.
Tack och lov så är George och jag starkare än så.
Det tvivlar jag inte på.
Och vi ska ingenstans.